Пощата ми е пълна. Обзалагам се, че е. -Няма друго време като настоящето.
Не! Още не съм готова да се изправя срещу всичко.
Отивам да тичам, а след това и до фитнеса. Някой иска ли...?
Хей, добри новини! Току-що получих мейл от адвоката на купувача. Съгласни са да ти продадат обратно апартамента
на по-висока цена и са готови да го напуснат, докато се върнеш срещу допълнителна финансова оферта.
Изглежда можеш пак да си идеш в къщи, но ще трябва да си платиш.
Сега нека се погрижим за преместването на нещата ти там. -Вие двете можете да управлявате света!
След тренировката Шарлът не спираше да мисли за това колко благословена е наистина.
Тази седмица я накара да се чувства по-благодарна от всякога заради щастливия си брак и само за секунда
докато мислеше за любовта си в Ню Йорк, тя забрави къде е и отвори устата си.
Здравейте, госпожице.
Скъпа, какво...? -Заключено e, тя заключи. Пробвай...
Ти ли току-що...? -Млъквайте, млъквайте, млъквайте.
И просто така Шарлът се насра в гащите.
Миранда беше права - когато нещо наистина беше много-много смешно, аз се засмях.
Съобщение, получено в събота, 20.09., 12:30ч
Кари, обади ми се, трябва да говоря с теб преди да...
Нямаше по-добър момент, който бих могла да измисля, за да наема асистентка.
Не, не вдигам кутии. Определено не. Бих искала кариера в модата.
Това не е обезмаслено.
Обожавам книгите ти, те са невероятни. -Кати, изглеждаш пияна. -Малко.
Снощи си легнах, но се напих като копеле.
Завършил съм Финанси в Пристън и през последните две години бях
асистент във "ВП Мерилендж". -Впечатляващо! Пол, защо мислиш, че си подходящ за тази работа?
Значи ти си от Сейнт Луис? -Точно така, Луис от Сейнт Луйс.
И си завършила Компютърни технологии? -Да, точно така. -Браво на теб!
Аз едва пиша. А някога била ли си личен асистент?
Не, но съм най-голямата от 6 деца и съм сигурна, че мога да се справя с всичко, което искаш.
Леле, 6 деца! Как е? -Пренаселено.
Трябваше да дойда в Ню Йорк, за да намеря пространство и къде се озовах -
в едностаен апартамент с 3 съквартирантки.
Oсвен пространството, от което имаш нужда, защо се премести в Ню Йорк? -За да се влюбя.
Изтърканo, нали? -Нe, не! Просто е...прекалено искрено! Отдавна не бях чувала някой да го казва!
Та, Луис от Сейнт Луис,само още един въпрос. Kak така безработно момиче с 3 съквартирантки си позволява такава чанта?
Под наем е, стил "чанти назаем". -Kak така аз не знам за това?
Момиче, дръж се за мен и щe те зарибя.
И дали ме зариби?
Здравейте, Луис е, обаждам се от името на Кари Брадшоу. Прие поканата Ви, но няма да може да присъства.
Занесете това там.
Само след три дни започнах да мисля за нея като за Св.Луис от Сейнт Луис.
Там няма нищо за теб.
И докато аз се нанасях обратно в стария си апартамент, Миранда търсеше нов в центъра.
Брейди, виждаш ли китайските надписи? -Да. Според Ню Йорк Магазин това е новия разрастващ се квартал.
Може би натам. -Може би ще си дойдеш в къщи.
Вижте! Белият мъж с бебето. Където и да отива, там трябва да сме ние. Хайде.
Била съм тук и преди. Беше пълно с украинци.
Всичко е ново. Нанасят ли се или се изнасят? Изнасят се. Нека да проверя. Чакайте тук.
И там, в старата Украйна Миранда намери своя нов апартамент.
И там останали до края на дните си, защото птиците ги пазили и жените не могли да направят и кръчка навън.
И Пепеляшка и принца заживели щастливо.
Знаеш, че това е само приказка, нали, скъпа И че нещата не са такива в истинския живот?
Просто мисля, че трябва да го знаеш сега. -Отновo.
Империята отвръща на удара.
Здравейте. -Мама е тук.
Благодаря ти, че я пази, докато бях на лекар. -Всичко наред ли е?
Бременна съм. -Kak?
Нали знаеш, хората винаги казват, че може да стане, когато престанеш да пробваш?
А докторката каза, че познава и други двойки, които, след като са осиновили, са забременели.
Скъпа... -Кари, бременна съм.
В някои къщи приказките наистина се сбъдваха.
Беше наистина готино. -Изглеждаш ми някак отчуждена. -Отчуждена? Още си в мене.
Искаш ли да поговорим за това? -Кога съм искала да говоря?
ОК, аз ще говоря. Най-добрата ти приятелка бе прецакана от мъж, как няма да си отчуждена?
Повече от това е. Напоследък не усещам връзка с... -Какво? С мен ли?
Не. С това тук. Нямам истинска връзка с живота ни тук. -Какъв живот тук? Сериозно! Аз само работя, а ти тичаш до Ню Йорк при първа възможност.
Не при всяка възможност, само за най-важните неща. А и съм ти мениджър, идва ми в повече.Почва да ми писва.
През последните две години всичко се върти около теб. -А през първите три години всичко се въртеше около теб.
Знам, тогава беше много по-забавно.
Уебстраницата на Кари Брадшоу е пълна каша. -Интересно! Точно като Кари Брадшоу.
Хей, кога ще се захванем със сериозните неща като разопаковането на дрешника ми?
Едно по едно. Отговорила ли си поне на едно от тези писма? -Да.
Kога? -Сега?
ОК, аз ще чета, а ти ще казваш какво да правя.
Кой е Джон и JJP.com. Мамка му, това е той, нали?
"Не знам какво да кажа."
Трий. Няма ли място в киберпространството,където можеш да ги пращаш, за да не виждам повече писмата му?
Направи гo, моля тe. -Сигурна ли си, че искаш да прекъснеш всякаква връзка с него?
Не мога да повярвам, че дори ще си с костюм. -Всички родители го правят, забавно e.
Измислили са го майките, които нямат какво да правят по цял ден.
Да видим какво имат. Имат само вещица и секси-котка. Toва е всичко. Единствените два избора за жена.
Може да сложа това и работна чанта и да бъда себе си.
Получих мейл от Тузара. "Не знам какво да кажа."
Тогава не пращай мейл. -Ти какво очакваше?
A като заглавие една дума - "Съжалявам".
Стив е по "Съжалявам" - "съжалявам" мейли,"съжалявам" гласови съобщения,"съжалявам" цветя, "съжалявам" картички.
Ами не прави нищо, за което да съжаляваш! -Може да съжалява.
Може би, като Тузара. -Забележката се приема.
Ще ти трябва нещо повече от това, за да ме уплашиш след всичко, което преживях.
Все още не мога да повярвам, че ми се случи. Знам какво се случи, но просто не мога да повярвам, че се случи.
Лежа нощем будна и прехвърлям в главата си всеки детайл от последната седмица.
Кари, има детайл от тази последна седмица, за който исках да ти кажа.
На репетицията... -И тогава го видях! Единственото нещо, достатъчно страшно,
че да ме изплаши след всичко, през което минах.
Изглеждаш страхотно, изглеждаш поразително и това е най-лошото. -Чакай, чакай!
Какво пише редактора? -Сватбата на Кари Брадшоу и Джон Джей Престън
бе отменена, когато това издание е отишло за печат. Брадшоу e...
Брадшоу е какво? Чакай, виждам.
Брадшоу е все още неомъжена и живее в Ню Йорк.
Не исках да го купувам, но си представих, че последният Вог в Ню Йорк.
Луис?
Боже, дори не те познах. -Да. Това е целта. Главата ми е в програмата за защита на свидетели.
Чувствам, че ти отива въпреки това. -А аз чувствам този твой Шанел. -Мой е до вторник.
Така, ето, време е да се присъединиш отново към света. -Вече?
Новият ти номер е 3478... -Задръж, задръж.
347? Аз съм с 917 и винаги съм била. -Постарах сe, няма го вече. Сега си с 347.
Саманта Джонс. -Кари Брадшоу или поне бях.
Говори ми. -С 347 ми е номера. Колко ужасно е това?
347 е новият Ню Йорк. -Аз искам старият, със стария номер 917 и старото ми желание за живот.
Стар Ню Йорк, нов Ню Йорк! Скъпа, поне е Ню Йорк.
Още едно трудно нещо в това да си в Л.А. - моят секси съсед на сърф
и не мога да спра да го гледам. -Гледаш? -Само гледам.
След като видях лицето на Стив на репетицията... Трябва да видиш този пич.
Всяка вечер секс с различна партньорка, той е точно като... мен преди 5 години.
Да, когато бях с 917.
Какъв е смисълът да имаш готин съсед, ако не можеш да правиш секс с него?
Съгласни сме, ако никой друг освен Смит от това шоу няма да бъде на корицата.
И в старанието си да остане извън къщата и извън неприятностите Саманта отиде на пазар.
Трябва й добър дом, заинтересована ли сте? -Не.
И точно когато Саманта убеди себе си, че кучето не е за нея...
Кастрирана e, но не е изгубила копнежа.
И тъй като Саманта не могла да се успокой, си взела разни неща.
Какво ли би се случило, ако тези магически изчезнат? -Знам къде живееш.
За такива обувки мога да се преместя.
Чакай, не този.
Искаш ли да се отърва от нея? -Нe, прекалено красива е.
Просто ще я погреба дълбоко навътре. Kaктo направих с чувствата си.
Липсва ли ти? -Всеки ден.
Странното е, че въобще не плаках много.
Може би ти е позволено да изплачеш определен брой сълзи за човек,
а аз съм използвалa своите. -Знам kak сe чувстваш.
Гаджето ми от Сейнт Луис скъса с мен миналата година, непрекъснато ми липсва.
Изведнъж ми стана ясно, че има две разбити сърца в апартамента ми.
Луис, трябва ни коктейл. Взимай си чантата.
Толкова гадно ме отхвърли. Мислех, че Уил - така се казва, е любовта на живота ми.
Какво се случи? -Каза, че ме обича, но не мисли, че аз съм единствената.
Боли, но знаеш ли какво, каквото и да стане, няма да се откажа от любовта. -Добре.
Виждаш ли, тoва e любовта и си я нося с мен по цял ден. Извини ме.
Помня тази усмивка. Кой е пича? -Някой, който току-що срещнах.
Иска да се видим на по питие.
В 23:30? Това е обаждане само за секс. -Не, не е. Сервитьор e, току-що е свършил работа.
Луис, може и да не приемам мейли и да не им отговарям, но повярвай ми подтекста на този текст е секс.
Но ако се срещне с мен,тогава не е обаждане само за секс, нали? -Добре, тогава. Забавлявай се.
Затова са 20те, 30те са, за да си научиш уроците, на 40 ще плащаш за питиетата.
В такъв случай ще пия още едно.
Всичко е заради бюрото. Ako намеря бюро, писането ще дойде.
И по-добре да дойде, защото харча аванса за новата книга, за да платя на лъскавия декоратор.
Мисля, че е прекрасно, че обновяваш целия апартамент.
Хари ми се обади и ми каза, че вече не тичаш. -Защо го е направил?
Защото те обича и е притеснен. -Няма за какво да се притеснява.
Какво? Докторката... каза ли, че не е безопасно или нещо такова? -Не, каза, че, щом съм тичала и преди, няма проблем.
Тогава защо не...? -Защото ме е страх, че нещо лошо ще се случи. Дори е чудо, че съм бременна.
Имам всичко, което някога съм искала. Толкова съм щастлива, че ужасно ме е страх.
Никой не получава това, което иска.Виж се,виж Миранда, вие сте прекрасни хора, а виж какво ви се случи.
Разбира се, че нещо лошо ще ми се случи.
Скъпа, насра се в гащите си тази година. Може с това лошото да е приключило.
Tичаш всеки ден. Това си ти. Не може да спреш да бъдеш себе си, защото те е страх, нали?
ОК. Започваме. ОК.
И както падна последният есенен лист, така падна и страхът на Шарлът.
Докато падна първият сняг, Шарлът си бе същата като преди.
Сигурна ли си, че не искаш да отговоря на нито една от тези покани за парти за празниците? -Напълно щастлива съм, прекарвайки времето си сама.
Сигурна ли си? Защото тази изглежда добра. -Иди си в къщи. Сериозно, ще изпуснеш самолета. Тръгвай.
ОК, но първо... Весела Коледа. - Не трябваше! -Нещо глупаво е.
"Ще се срещнем в Сейнт Луис"
О, Луис от Сейнт Луис. -Каза, че никога не си го гледала.
Сега се чувствам зле! Ако знаех, че ще си разменяме подаръци...
щях да ти купя подарък преди две седмици и да го скрия тук.
Toва не е каквото си мисля, че е? -Не знам, отвори го.
О, Господи! Moя чанта Луис Витан?! -Tочнo така! Никакви чанти под наем повече!
Вижте кой си дойде от големия град!
Toва бяха най-добре похарчените пари въобще.
Нова година и купичка юфка.
Помниш какво ще кажеш в полунощ, нали? -Честита Нова година.
Да, само че ще го кажеш много по-развълнувано от сега. Ще кажеш: Честита Нова годинааа!
Ще кажеш това и след това целувка.
Готов ли си вече да тръгваме, голямо момче? -Дa.
Сети ли се да вземеш Батман, който Дядо Коледа ти донесе? Мисля, че е в кухнята.
О, имаш нов Батман,а? -Батман, къде си?
Имаш ли някакви планове с момичетата? -Ами... всички си оставаме в къщи тази вечер.
Искаш ли да дойдеш да вечеряш с нас? Може да отидем някъде от твоята страна на моста?
Не, благодаря ти. -Мирандa,никога не съм искал да те нараня.
Взех го. Батман. -Ето го и него.
Сложи си шапката, навън вали.
Честита Нова година. -Честита Нова година.
Целувка.
Ще се видим утре. -Чаo.
Любов...
Ало? -Помислих си, че щом и един човек е семейство, не трябва да прекараш
новогодишната вечер с китайска храна. Сама съм с китайска храна.
Бях заспала. -Мамка му, извинявай.
Няма нищо. Къде е Брейди? -Тази вечер е със Стив. -А,да. -Не се събуждай, заспивай пак.
Не, всичко е наред. добре ли си? -Да, вързана съм да гледам сама тъпата новогодишна програма по ТВ.
Искаш ли да дойда? -Трябва да минеш целия център.
Moга да хвана такси. -На Нова година? Няма начин.
Добре съм, наистина. Просто исках да си поговорим малко, заспивай. Ще се видим другата година. Лека нощ.
Слава Богу, че си тук!
Честита Нова година
Полека, момиче. -Добре ли си? -Прекалено шофиране в Л.А. и забравих как да ползвам шибаните си крака.
Всяка година жените в Ню Йорк оставят най-лошите си избори в миналото зад себе си
и гледат напред към бъдещето. Toва е познато kaтo "Седмица на модата".
А ето ни.
На първия ред сме!? -Трябваше да използвам някои връзки. -Много хубаво.
Ще отида да им благодаря. Решете къде ще обядваме и аз ще се обадя. Също като в доброто старо време.
Значи ето какво сте правили всяка събота, докато аз бях с Брейди и Стив в аквариума на Бруклин?
Ами... не всяка събота.
Само за да знаете - ние винаги седяхме на първите места на представленията на бозайниците.
Стив винаги оставяше най-смешно делфинско впечатление. Всъщност беше повече Стив като делфин.
Наистина не можеш да му простиш? -Предлагаш ли нещo?
Харесвам Стив, винаги съм го харесвала, извини се стотици пъти, не се вижда с друга.
Какво още е нужно? -Да не би да предлагаш и тя да прости на Тузара? - Не!
Бих могла да убия Тузара.
Понякога докато тичам, си представям какво ще му кажа, ако някога го видя пак.
Перфектното начало е! Искате ли да го чуетe? -Дa.
Проклинам деня, в който си се родил. -Впечатляващо, но ще е по-добре, ако жестикулираш с ръка.
Не знаех дaли е модата или факта, че четирите бяхме отново заедно,
но за първи път от доста дълго време почувствах, че съм себе си.
Да вземем такси.
Коженото палтo е убийство. -Убийца!
Господи, колко ми липсва Ню Йорк.
А няколко седмици по-късно се запознах с гаджето на Св.Луис от Сейнт Луис Уил.
По Кoледа те осъзнали колко много се обичат.
Tочно навреме за Св.Валентин.
"Точно навреме... за да ти пожелая: Честит Св.Валентин"
"На леля Кари... С Любов, Лили"
Ало? -Обаждам се, за да се уверя, че не се мотаеш под душа.
Обаждаш се около час-два по-рано. -Та какъв е плана за Св.Валентин?
Ами... С миранда ще ходим на вечеря, а после на филм с много насилие? -Перфектно! - А ти?
Правя на Смит суши. Пауза за реакция -Уау! Можеш ли да го правиш?
Ходих малко на курс преди. И когато се появи на тази врата в 19:30ч, ще го изненадам
гола на масата, покрита с домашно суши.
Олеле, наистина времето е в ръцете ти. Та какво друго е ново?
Прекалено много хора има тук.
В мен ли е проблемът или тази година Св.Валентин е на стероиди?
Не, мисля, че и ние бяхме така миналата година. Просто играехме за другия отбор.
Добър вечер! Това е менюто ни за Св.Валентин.
Всичките ни специалитети са на тема романтика и специално направени за двама.
Ще пиете ли вино? -Дa. -Чаша или... ? -Бутила.
Веднага се връщам, за да взема на Вас и Вашата приятелка поръчката.
Защо точно днес си гледала Вог? Днес от всички дни? -Защото съм емоционална.
Заслужавам това, което получих! Тичах из Ню Йорк, вярвайки, че най-накрая дойде и моя щастлив край. Вижте, любовта наистина идва при всеки!
Вижте ме в моята единствена по рода си рокля, женя се за любовтa на живота си...
Искате ли още една бутилка? -Дa.
И, Миранда, в цялата тази работа не могах да кажа "ние" нито веднъж.
Не,не! Цялата работа беше: "аз мисля, аз искам". -Toва е било твоята гледна точка.
Да, точно така - моята гледна точка! Цялата сватба бе моята гледна точка! Позволих сватбата да стане по-значителна от Тузара.
Аз съм причината, поради която той не слезе от колатa.
ОК! Казах нещо... на Тузара, което не трябваше, на репетицията. -Какво имаш предвид?
След като Стив се появи, бях наистина разстроена, попаднах на Тузара и...
казах, че вие двамата сте луди да се жените. -Ето го и виното Ви.
ОК! Чудесно! Благодаря Ви много!
Съжалявам, бях разстроена. Стив... -Преживявах всичко отново и отново в главата си цели 5 месеца.
И 5 месеца си пазила такава тайна? -Исках да ти кажа веднъж, но тогавa...
Веднъж?!? Опитала си се да ми кажеш веднъж? Трябвало е да опитваш всеки ден!
Знам! Чаках подходящият момент. -Няма подходящ момент, в който да ми кажеш, че си ми съсипала сватбата!
Просто се случи! Не разсъждавах.
Кери, моля те, не си отивай. -Знаеш ли от какво боли най-много? Че си пазила тайна от мен.
A аз никога никога не съм пазила тайна от теб. Никога!
Не! Лъжа! През последните 5 месеца си мисля, че е огромна грешка, че напусна Стив. Ето!
Какво е усещането?
Всеки момент вече.
Скъпа, aз съм, вдигни, вдигни. ОК, 19:20 е, а съм още в студиото, а изоставаме. Малко ще закъснея. Съжалявам! Чао.
40 по-късно, суши, Саманта и все още Смит го няма.
Това са глупости.
Беше същата нощ на Св.Валентин, която Саманта бе планирала, без сушито.
И без другата жена.
Прибрах се! Беше дълъг ден. -Закъсня с три часа.
Знам. Яде ли? -Да, ядох, ядох сушито, което сама направих за теб!
Сушито, което сложих върху голото си тяло като изненада за Св.Валентин за теб.
Защо си толкова разстроена? Обадих се. -не можех да вдигна телефона.
Тялото ми бе покрито навсякъде със суши. Сложих уасаби на места, на които никога не се слага.
Мислиш, че е смешно, че цял ден съм като роб в тази кухня, за да приготвя прекрасно ядене за теб.
Направила си някакво суши, не е голяма работа. -Не е голяма работа?! Ето!
Аз не съм жена, която си седи цял ден вкъщи и чака мъж.
Наслади се на калифорнийските си домашно приготвени ролца.
Честит шибан Св.Валентин!
Кари e, oставете ми съобщение. -Кари, аз съм, вдигни, моля тe.
3 дни на "съжалявам" обаждания, и мейли, и цветя и аз все още не бях готова
Toва беше най-дългият ни период, в който не сме си говорили.
Кари, здравей. Трябва да говоря с теб. -От кога чакаш тук?
От 17 долара. Моля те, качи се! Току-що станаха 18.
Странно е да не си говорим. -Разстроена съм.
Кери, разбирам, но просто се случи. Никога не съм искала да те нараня!
Трябва да ми простиш. -Знаеш ли... -Какво? - Не!
Кажи ми! Какво щеше да кажеш?. -Притискаш мe да ти простя за 3 дни, а ти дори и не помисляш
да простиш на Стив за нещо, което е направил преди 6 месеца. -Не е същото.
Toва е прошка.
Не знам дали мога да му се доверя, че няма да се случи пак. -Стив, днес си прекалено тих.
Миранда, знам, че аз направих така, че да ти е трудно да ми вярваш, но... ти направи така, че да ми е трудно да ти вярвам.
Аз!? -Начинът, по който се отнасяш с мен и просто така ме изхвърли от живота си! Да, наруших обет.Ами другите обети?
Обещанието, че ще обичаш някого в добро и зло! Ами това?
Откъде да знам, че няма да ме наказва до края на живота ми? -Не знаеш!
И тя не знае със сигурност дали ти няма да имаш друга забежка.
Всичко, което може да знаете, е че искате да продължите напред и да рискувате, че
любовта ви един към друг няма да позволи това да се случи.
И точно това ще открием тук.
И така. Мина и последният сеанс и не ни е позволено да си говорим 2 седмици,
докато не решим дали да бъдем заедно е нещо, което наистина искаме. И тогава...
трябва да изберем място да се срещнем. И ако и двамата се появим на тази среща,
миналото вече не съществува.
Сякаш появяването е обещание един към друг, че и двамата желаем всичко да отмине и да продължим напред.
Уау! Можеш ли да го направиш? -Не знам. Не знам,трябва много да помисля.
Да помислиш или да почувстваш? -Kakвo имаш предвид?
Ами... Миранда, ти си адвокат. Можеш да обориш и двете страни на което и да е дело.
Но защо чувстваме това, което чувстваме, не е логичнo. Емоционално е.
Така че, съжалявам, Харвард! Опасявам се,че трябва да се изправиш пред това решение чрез емоциите си.
Но тогава съм прецаканa, не знам какво чувствам. -Ами ще знаеш. Ще дойде момент,
когато ще знаеш и ако е "Да", тогава цялата брилянтна логика ще бъде излети през прозореца с миналото.
A аз мислех, че да се избере мястото на срещата ще е предизвикателството за мен.
Къде e? -На моста на Бруклин, на половината път между апартаментите ни.
Много логично и все пак поетично. -Поетично, ако и двамата се появим, иначе
си на моста... отхвърлен... Това не е добър план.
Имам две добри новини. -A аз имам две кафета. -Благодаря ти! - Заповядай!
Та? Какво става? -Чух се с агента ти, апартамента на 5то авеню най-накрая е продаден.
Имате 60 дни преди новият собственик да се настани и сте вън от там.
А каква е другата новина?
Връщам се в Сейнт Луис и ще се оженим наесен.
Чакай малко! Трябва да видя това. Прекрасен e. -И знаеш ли какво? Не е под наем.
В деня, краен срок за решението й, вярна на стила си, Миранда бе привела доводи "за" и "против" по случая.
Изведнъж й проблясна, че списъка на Стив може и да има повече "против" отколкото "за"
и Миранда никога не погледна назад.
Е... почти никога. -Целуни мe.
Междувременно, обратно в Л.А. се оказа, че съвременната философия не е тайната.
Саманта имаше пари, кариера и човек, който я обича, но все още
не можеше да се отърве от чувството, че нещо в живота й липсва. -Скъпа, върни сe.
Toвa не е нашата къща. Kъде отиваш?
Извинете, аз съм вашата съседка и кучето ми нaлетя на вашия
член ... тераса!
Изведнъж не беше толкова тайно какво й липсва.
Искаш ли да се присъединиш?
Хей, аз съм Данте. Заповядай, когато поискаш.
Беше oфициално! От мига, в който срещна Данте, Саманта бе в ада.
А до пролетта изглеждах като старото си аз, в новия си апартамент,точно на време за бебешкото парти.
Една жена остави чаша върху новото ти бюро без подложка и й казах, че,
ако го направи отново, ще и счупя ръката. -Благодаря.
Kaк е? -Всичко е наред. -Добре, добре, добре.
Къде е Самантa? Самолетът й е кацнал преди 2 часа. -Познаваш я. Вероятно прави нещо...
Няма място като домът. -Скъпа.
Имаш плъх в чантата си. -Хей, този плъх дано не е къщоразрушител.
Нека взема якето Ви? -Разбира се.
Готина чанта.
Господи! Саманта! Имаш куче? -Мислила ли си, че ще дойде ден да ме видиш с куче?
Майко мила, какъв е този корем? Яла е нещo. -Хайде, влизай! Чакахме тe.
Ям, за да не изневерявам. -Какво точно ядеш?
Всичко освен члена на Данте.
Езика, моля! Това е апартамент за възрастни сега.
Явно не съм осъзнавала колко голяма съм, докато не го видях на лицата ви. -Как?
И го казвам с любов, как така не си осъзнавала? -Избягвах огледалата.
Е аз се гордея с теб, че не изневеряваш. -Не мисля, че има нещо, за което да се гордееш.
Тъпча се, за да се спра да не правя нещо, което ми е в кръвта.
Не става въпрос за теглото,изглеждаш зашеметяващо във всички размери, но щастливa ли си?
Ами... във връзките не е въпроса винаги да си щастлив. Нали?
Имам предвид колко често си щастлива във връзката си? -Убедена съм, че се отнася за теб.
Всеки ден. -Чувстваш се щастлива всеки ден?!?
Ами не през цялото време на деня, но всеки ден.
Кога за последно ти се почувства щастлива? -Преди 6 месеца.
Мисля, че това е нормално за Л.A. -Какво ще правя?
Каквото ти казва стомахът ти.
Знам, но Смит беше с мен по време на химиотерапията и ако може да остане с мен
въпреки това, аз би трябвало да мога да остана в тази връзка заради него.
Скъпа,току-що сравни връзката си с химиотерапията.
Eто ни - трите огледала, които Саманта не можа да избегне.
И, Саманта... -Какво? -Тази възглавница струва 300 долара.
Хей, чудовище! Здравей.
Хей, ти си в къщи. Мислех, че ще останеш седмица. -Трябва да поговорим.
Знаех си, че това наближава. -Не се получава. Направих най-доброто, на което съм способна.
Дадох 5 години и 8 kг. -Чакай, какво?
Не ме ли обичаш вече? -Да, обичам тe, просто...
Сега ще кажа нещо, което не трябва да казвам. Обичам тe, но себе си обичам повечe и
имах връзка със себе си 49 години и точно нея трябва да оправя.
Ще намериш прекрасна жена, на която й харесва да има връзка.
А ти какво ще намериш? -Не знам, но това е риск, който искам да поема.
Нe,задръж го. -ОК.
Всеки път щом го погледна, ще си мисля за теб.
Някои любовни истории не са епически романи, някои са кратки разкази, но това не
ги прави по-малко изпълнени с любов.
Молим всички пътници да закопчаят коланите си и да се подготвят за кацане.
Кацаме в Ню Йорк, трябва сега да взема това.
И докато някой се върна в живота ми, някой го напусна.
Марки, пощенски етикети. И сложих всички неотворени мейли от пощата ти в тези пликове.
И моля те, моля те, не създавай хаос в уебсайта. -ОК.
Той е моят шедьовър. -Какво ще правя без теб?
Ще си намериш друго момиче, но тя няма да има моя стил.
Св.Луис, ти ме върна към живота. -A ти ми даде Луис като отплата.
Сериозно! Трябва да спреш да плачеш. Ето, ключовете ти.
Чакай,чакай! Нe забравяй любовта си. -Не. Аз намерих любовта си. Оставям това при теб.
Ще се видим на сватбата ми. -Ще се срещнем в Сейнт Луис.
Чаo.
Няколко седмици по-късно, бавноподвижната Шарлът излязла на обяд.
-Кога Ви е термина? - Следващата седмица. Прекрасна сте. -Блaгодаря Ви!
-Здравейте.Да Ви донеса ли нещо за пиене? -Не. -Не? -Нe, не мога да остана. Помогнете ми с масата.
Шарлът?! Шарлът, чакай!
Шарлът, не бягай, бременна си.
Не искам да те виждам! Толкова съм ти ядосана. Винаги бях на твоя страна.
А ти да причиниш това на Кари. Не, не! Няма да плача. Няма да хабя сълзи за теб.
Проклинам деня, в който си роден.
Мисля, че току-що ми изтекоха водите.
Taкси? -Колата ми е ето там.
Не искам да се качвам в колатa ти. -Шарлът, моля тe! Трябва да те закарам до болницата. Моля ти се!
Поздравления! Момиче! -Животът ме е натоварил да бъда обграден от красиви жени.
Ела. -ОК! -Здравей!
Прекрасна e. -Поздрави Роуз.
Роуз, какво прекрасно имe. -По желание на Хари.
Сега имаме лилия и роза.
Трябва да кажа, че вие двамата сте много добри клиенти, които се обаждат: "бебето се роди", без драма. -О, имаше изобилие от драма.
Водите ми изтекоха, докато стоях пред ресторант. -Много драматично.
Чакай,чакай! Не е свършилa. -Изтекоха, докаго говорех с Тузара. -Какво?
Видя ли? Драма. -Налетях на него и бях толкова разстроена, че водите ми изтекоха.
Докарал я е до болницата и е останал, докато не се роди бебето.
Мисля, че се надяваше да те види.
Ами днешният ден не е негов, а на прекрасната Роуз. И така, знаем, че има косата на Шарлът.Какво друго знаем?
Тя е кукличка, мазел тов. -Благодаря ти!
Той ме помоли да те помоля да му се обадиш.
Знам, че не е моя работа,но ми стана жал за бедния човечец - мотаеше се из болницата, чакаше и се надяваше да те види.
Кълна се, че всеки път щом чуеше токчета по коридора, сърцето му спираше.
Хари... много по-сложно е отколкото можеш да си представиш. -Знам! И имаш право никога да не му се обадиш. Но просто...
днес съм голяма камара от любов и ми е кофти за пича.
Каза, че ти е писал, но ти никога не отговаряш. -Не, никога не ми е писал.
Каза, че ти е писал, защото ти няма телефона. -Не! Никога не е писал! Никога.
Тогава защо ще казва, че ти е писал?
Два часа, два хартиени плика и безброй и-мейли по-късно тъкмо щях да се откажа
oт загадката "Тузара", когато... Бях казала на Луис да сложи Тузара на място,
на което няма да ми се наложи да чуя нищо повече за него.
"Моля, въведете паролата на потребителя "КБ асистент" в carriebradshaw.com"
"Съжалявам, въвели сте невалидно име или парола. Моля, опитайте пак."
Луис e, оставете ми съобщение. -Хей,Луис,аз съм, можеш ли да ми дадеш паролата на асистентския ти файл.
ОК, обади ми сe. Благодаря!
Мамка му.
Л-Ю-Б-О-В
Веднага щом написах "любов", се появи той.
И тъй като Тузара все още нямаше думите, бе преписал любовното писмо на Бетовен.
И на Лорд Байрон, и на Джон Кийтс, и на Волтер.
Тук бяха любовните писма на великите мъже първа част плюс едно, написано от
Джон Джеймс Престън.
"Знам, че всичко провалих - но ще те обичам завинаги"
Исках да му се обадя,но нашата любов - на Кари и Тузара части І,ІІ и ІІІ, ме спря.
Ало? -Не съм чула телефона. Пазаруваме за сватбата, момиче.
Тази рокля ти прави задника голям. -Мамо, моля те, това е обаждане по работа.
Всичко e наред, справих се.
Е, аз щях да ти се обадя така или иначе. Днес е последният ден за апартамента на 5то Авеню.
Имаш време до 6часа преди да сменят бравите.
Не, няма за какво да ходя там. -Не искаш ли онези обувки?
О,Боже, напълно забравих. -Защото, ако не ги искаш, можеш да ми ги пратиш на мен и
аз ще напъхам краката си в тях. -Но вече е 5 часа.
Ехо, те никога не са носили обувки от 400$. -Всъщност са 525$. Да,ОК! Благодаря ти! Чао.
Taкси?!
Светлината в нашия предвоенен апартамент изглеждаше напълно различна след войната.
Щях да ти ги донеса. Не исках да бъде тотална загуба.
Не беше логика, беше любов.
Защо въобще решихме да се жениме? -Предполагам, че се страхувахме, че
ще значи нещо, ако не го направим.
Съжалявам, че ти причиних това. -Съжалявам, че ти причиних това.
Знаеш ли смешната част? -Има ли смешна част?
Бяхме напълно щастливи преди да решим да заживеем щастливо до края на дните си. -Шегата е за наша сметка.
Хубав дрешник. -Благодаря.
Удобно e. Това ли имаше предвид, когато слагаше килима?
Иска ми се да мисля, че съм толкова смирен.
По-добре да се махаме преди новите собственици да се натъкнат на нас.
Да, но начинът, по който решихме да се оженим. Изцяло бизнес, без романтика.
Tова не е начинът, по който се прави предложение. Това е.
Кари Брадшоу, любовта на живота ми, ще се ожениш ли за мен?
Затова е и диаманта. Трябва да направим нещо, с което да завършим сделката.
Накрая Кари Брадшоу се омъжи за Джон Джеймс Престън в
рокля без етикет.
С властта, дадена ми от щата Ню Йорк, ви обявявам за съпруг и съпруг. Можете да целунете булката.
"Завинаги твой, завинаги моя, завинаги наши"
И не е проблем, че сме само ние. -Перфектнo, ти и аз, както казах.
И все пак щеше да е хубаво, ако и момичетата бяха тук, затова им се обадих.
Не беше лъскава дизайнерска и вечерята. Само храна и приятели.
И като оставих сватбата настрани, не можех да спра да се питам
защо трябва да пишем наши собствени завети, но не и наши собствени правила.
Toва е нещо, върху което работя.
Може би някои етикети е най-добре да си стоят в дрешника, може би когато поставяме етикети
на хората -булка, младоженец, съпруг, съпруга,
женени, неженени, забравяме да гледаме през етикета към съдържанието.
Вкусно е. -Защо въобще спряхме да го пием?
Може би защото всички други започнаха. -Toва e старo, нo е хубаво.
Kaто говорим за старо...
Честит рожден ден!
Чакай, чакай! Тост! За Саманта - на 50 и очарователна.
За нас! И за следващите 50. -За следващите 50.
И там, в същия този град, в който те се запознаха като момичета
четири нюйоркски жени навлезнаха в следващия етап от живота си.
Oблечени от глава до пети в любов.
И това е единствената марка, която никога не излиза от мода.
prevod : S T E I S I 1914